I det elisabetanske teaters glansdage
kæmpede to teatre om forfattere og tilskuere.
Nord for byen lå Curtain Theatre
som var Englands mest berømte skuespiller, Richard Burbages hjem.
På modsatte bred lå konkurrenten, bygget af Phillip Henslowe...
en forretningsmand med pengeproblemer...
...Rose...
Henslowe, ved du hvad der sker med en, der ikke betaler sin gæId?
Den Sørgelige Tragedie om den HÆVNENDE PENGEUDLÅNER
Hans støvler brænder!
Klager du...
når jeg er den, der lider?
- Hvad er jeg hr. Lambert? - Den lidende, hr. Fennyman.
Hvor lidende, hr. Frees?
Tolv pund, en shilling og fire pence, inklusiv renter.
- Jeg kan betale! - Hvornår?
Om to uger! Højst tre uger! Hav medlidenhed!
Hejs dem.
Hvor vil De finde...
Seksten pund, fem shilling og ni pence.
...inklusiv renter, på tre uger?
- Jeg har et vidunderligt nyt drama. - Sænk dem.
- Det er en komedie! - Skær næsen af.
En ny kommedie af William Shakespeare.
- Og hans ører. - Og en andel!
Vi bliver partnere, hr. Fennyman!
Partnere?
En publikumssucces.
Forbyttede identiteter. Skibbrud. Piratkonge.
- En del med en hund, sejrende kærlighed. - Jeg har vist set det.
Jeg kunne ikke lide det.
- Denne gang er det Shakespeare. - Hvad hedder det?
Romeo og Ethel, Piratens Datter.
God titel.
Et drama tager tid. Finde skuespillere, prøver.
Lad os sige om to uger.
Det er 500 billige pladser til to pence.
Og 400 numser til tre pence, en penny ekstra for puder.
Sig, 200 puder.
To forestillinger for en sikkerheds skyld. Hvor meget er det, hr. Frees?
- Præcis tyve pund. - Korrekt.
- Skuespillere og forfattere må betales. - De deler overskuddet.
- Der er aldrig noget. - SelvføIgelig ikke.
Jeg tror, De har fat i noget, hr. Fennyman.
Skriv under der.
Romeo og Ethel, Piratens Datter.
Næsten klar?
Han er sikkert ved det i dette øjeblik.
Will.
Hvor er mit teaterstykke?
Sig, du snart er færdig. Sig du er begyndt.
"Tvivl på at stjernerne er ild, tvivl på at solen bevæger sig. "
Vi har ikke tid til det. Snak i prosa.
Hvor er mit teaterstykke?
- Det er i sikkerhed herinde. - Gud være lovet.
Sikkerhed?
- Så snart jeg finder min muse. - Hvem er hun denne gang?
Hun er altid Afrodite.
Afrodite Baggot, der gør det bag om Hunden og Trompeten?
Du har ingen sjæI, Henslowe...
så hvordan kan du forstå tomheden, der søger en sjæleven?
Jeg er en død mand og desuden træt.
Mit teater er lukket på grund af pesten.
Mine skuespillere spiller i Englands kroer...
mens hr. Burbage og Chamberlains Mænd er inviteret til hoffet...
og får ti pund for at spille dit stykke...
skrevet for mit teater, af min forfatter, med min risiko...
da du var uerfaren og taknemmelig.
- Hvilket? Richard Crookback? - Nej! De vil have komedier.
Som Romeo og Ethel.
- Hvem skrev det? - Ingen. Du skrev det for mig.
- Du fik tre pund hver måned siden. - Halvdelen af din gæId.
Og pengene for En Herre fra Verona.
Hvad betyder penge mellem os? Jeg, din herre, du, min ordskriver.
Når pesten forsvinder...
vil Burbage have et nyt stykke af Christopher Marlowe til Curtain.
- Jeg har intet til Rose. - Hr. Henslowe.
- Låner De mig 50 pund? - Halvtreds pund?
Burbage vil være min partner hos Chamberlains Mænd.
For 50 pund behøver jeg ikke arbejde som skuespiller.
Skær mit hjerte ud. Kast min lever for hundene.
Nej, så?
Teatre er djævlens forlængede arm!
Skuespillere brygger usømmelighed i jeres koner og ondskab i jeres børn!
Og derfor lugter Rose fæIt uanset navnet!
Pest ramme begge Jeres huse!
Hvor skal du hen?
Mit ugentlige skriftemåI.
APOTEKER ALKYMIST ASTROLOG
Ord, ord.
Engang havde jeg talentet.
Jeg kunne skabe kærlighed af ord, som en pottemager skaber kopper af ler.
Kærlighed der overvinder imperier.
Kærlighed der lænker to hjerter sammen som helvedesild og svovl.
For seks pence per linie, kunne jeg skabe oprør i et nonnekloster.
- Men nu... - Og dog siger du, at du ligger med kvinder.
Sorte Sue, Fede Phoebe...
Rosaline, Burbages syerske, Afrodite som gør det bag...
Ja, en gang imellem. Hvad med det?
Jeg har tabt mit talent.
Jeg er her for at hjæIpe dig.
Sig det, med dine egne ord.
Det er som om, min fjerpen er knækket...
som om min fantasis organ er udtørret...
som om mit genis stolte tårn er faldet sammen.
- Interessant. - Kan ikke tænke.
VæIdig interessant.
Som at prøve på at bryde ind med en våd sild.
Sig mig, har kærligheden senest ydmyget dig?
Hvor længe er det siden?
Temmelig længe, men på det seneste...
Nej. Har du en kone, børn?
Ja.
Jeg var en knægt på 18.
Anne Hathaway var ni år æIdre.
- En kvinde med besiddelser? - Hun havde en hytte.
- En dag var hun tre måneder henne. - Og dine forhold?
- Arden på mødrene side. - Nej, sengemæssigt.
Fire år og 150 km væk i Stratford.
Også en kold seng, efter tvillingerne fødtes.
Forvisning var en velsignelse.
- Nu er du fri til at elske... - Og kan dog hverken elske eller skrive det.
Her er... et armbånd...
fundet i...
Psykes tempel på Olympen.
Billigt til fire pence.
Skriv dit navn på et stykke papir og giv det til slangen.
Vil det genoprette mit talent?
Kvinden som bær det vil drømme om dig, og dit talent genoprettes.
Ordene vil flyde som en flod.
Vi ses næste uge.
- Hvortil nu? - Til slottet ved Whitehall.
Nuvel.
Vær hilset. Lykke til.
- I lige måde. - Han er nervøs. Første gang på paladset.
Hvornår skriver du en tragedie for mig, Will?
- Jeg kunne gøre det. - De ville le af din Seneca.
Der er ingen hund i første scene. Tak, hr. Kempe.
- Hvordan går det, Will? - Jeg er ikke blevet betalt.
Ikke fra mig. Jeg stjal det kun.
Min skjorte mangler en knap, frk. Rosaline.
Hvorhen kiggede min syerske?
- Går du med i Chamberlains Mænd? - Når jeg har 50 pund.
- Skriver du? - En kommedie. Næsten klar.
En piratkomedie.
- Vidunderlig. - Tag den med i morgen.
- Det er til Henslowe. Han betalte ti pund. - Løgner.
Han vil have Romeo til Ned og Admiralens Mænd.
Forkert gruppe.
Will?
Her er to guldmønter. Du får to til, når jeg ser siderne.
Du skal blive hængt for lommetyveri.
Dronningens ordrer. Hun elsker komedier.
Og ceremonimesteren foretrækker os.
Hvilke tjenester modtager hr. Tilney fra dig?
- Spørg ham. - Hun kommer!
Hør op med at overtale, min elskede Proteus.
Hvornår skriver du mig en sonet?
- Jeg har tabt mit talent. - Du efterlod det i min seng.
Kom og led efter det igen.
Skal du være min muse, Rosaline?
Burbage tager sig af mig...
men du har mit hjerte.
Ser du? De tuberkuloseramte er imod mig.
Will Shakespeare har et stykke.
Lad os gå hen og hoste os igennem det.
Min fader grædende; min moder hylende;
vor tjenestepige skrigende; vor kat vrider sine hænder.
Og dog, denne koldhjertede køter...
udgød en tåre...
Ser De? Komedie.
Kærlighed og lidt med en hund.
Det er det, de vil have.
Han er en sten, en lille sten...
og har ikke mere medlidenhed end en hund!
En jøde ville have grædt over vor afsked.
Under hele tiden udgyder hunden ikke en tåre, ytrer ikke et ord...
Godt spillet, mester Crab!
Jeg priser dig!
Hvilket lys er lys...
hvis Silvia ikke kan synes?
Hvilken glæde er glæde...
hvis Silvia ikke er nær?
Medmindre det ser ud til, at hun er nær.
Og leve på perfektionens skygge.
Men jeg vil være hos Silvia om natten...
Nattergalen har ingen musik.
Medmindre jeg skuer Silvia om dagen...
Er der ingen dag for mig at se på.
Kunne De bedst lide Proteus eller Valentine?
Proteus for ordene. Valentine for udseendet.
Jeg kunne lide hunden for morskaben.
Jeg brød mig ikke meget om Silvia.
Hans fingre var røde af slåskampe...
og hans tale som en skoledrengs.
Kærlighed på scenen er aldrig ægte...
sålænge loven påbyder heltinder spillet af små drenge i kvindeligt undertøj.
- Hvornår kan vi se en til? - Når dronningen befaler det.
Men i teatret. Amme!
Vær stille. Teatre er ikke for adelige kvinder.
Jeg er ikke så adelig.
Velbeslået er det samme som adelig...
og godt gift mere end det.
Lord Wessex så på dig i aftes.
Alle mænd ved hoffet er uden poesi.
Hvis de ser mig, ser de min fars formue.
Jeg vil have poesi i mit liv...
og eventyr.
Og kærlighed mer end alt andet.
Som Valentine og Silvia?
Nej, ikke den urimelige kærlighed...
men den slags der overvæIder livet.
Ulydig, ukontrolleret, som et oprør i hjertet...
uanset ruin eller ekstase.
Kærlighed som aldrig har eksisteret i et stykke.
Jeg vil have kærlighed, eller jeg ender mine dage som...
Som amme?
Men jeg vil også være Silvia og Valentin.
Gode amme. Gud velsigne dig og godnat.
Jeg ville sove hele mit liv...
hvis jeg kunne drømme mig ind i en teatertrup.
Så rens dine tænder mens du drømmer.
Spyt nu.
Denne gang kommer støvlerne af.
- Hvad har jeg gjort? - Teatrene er lukkede på grund af pesten.
- Nå, det. - På ceremonimesterens ordre.
Lad mig forklare teateret, hr. Fennyman.
Naturlig tilstand er umulige hindringer på vejen til overhængende katastrofe.
- Hvad gør vi så? - Intet.
- Mærkeligt nok går det godt til sidst. - Hvordan?
Det ved jeg ikke. Et mysterium.
Skal jeg dræbe ham, hr. Fennyman?
Teatrene er genåbnede...
på ordre af ceremonimesteren!
Teatrene er genåbnede!
Hr. Fennyman.
Hr. Tilney har genåbnet sit teater.
Om forlov.
Hvor er stykket?
Det kommer.
Will, jeg har vidunderlige nyheder.
Også jeg. Romeo og Rosaline, 1. scene.
Gud, hvor er jeg god!
Rosaline? Du mener Ethel?
Richard?
Burbage!
Hr. Tilney.
Som Dem, fandt jeg ham ikke hjemme.
Jeg ville have udødeliggjort dig.
Burbage har mistet et nyt stykke af Will Shakespeare.
Hvad bryder Burbage sig om det for?
Han gør Curtain klart til Kit Marlowe.
- Har De genåbnet teatrene? - Ja, mester Shakespeare.
- Men pesten? - Jeg ved det.
Men han befandt sig altid i nærheden af huset.
I dags specialitet er grisefod marineret i enebæreddike...
serveret på en boghvede pandekage.
Er du færdig?
Ja, næsten.
Godmorgen, mester Nol. De får en god rolle.
- Vi skal bruge Ralph som piratkonge. - Ryd det fandens bord!
Kun Admiralens Mænd er på tour.
Jeg behøver skuespillere!
De ukendte af jer får chancen for at blive kendte!
- Og pengene, hr. Henslowe? - Det vil ikke koste Dem noget!
Prøver om en halv time!
Jeg har en rolle til Dem, Ralph Bagswell...
men jeg hører, De er den mest fordrukne af de fordrukne.
Aldrig mens jeg arbejder.
Få mig til at drikke mandragora.
Rent, Will?
Giv min ven et bæger af jeres bedste cognac.
Kit.
- Hvordan går det, Will? - Vidunderligt.
- Burbage siger, du har et stykke. - Det har jeg, og mønter at vise det for.
Jeg insisterer. Et bæger til hr. Marlowe.
De har et nyt stykke for Curtain?
Ikke nyt. Min Doktor Faust.
Jeg elsker Deres tidlige værker.
"Var dette ansigtet, der sendte tusind skibe...
"og brændte lliums tagløse tårne?"
Jeg har næsten et nyt og bedre et færdigt.
Massakren i Paris.
- God titel. - Deres?
Romeo og Ethel, Piratens Datter.
Ja, jeg ved det.
Hvad er historien?
Nuvel, der er en pirat...
Sandt nok, har jeg ikke skrevet et ord.
Romeo er italiener...
skiftevis forelsket og ikke.
Ja, det er godt. Indtil han møder...
- Ethel. - Tror De?
Hans fjendes datter.
Hans bedste ven dræbes i en duel...
af Ethels bror, eller sådan noget. Han hedder Mercutio.
Mercutio. Godt navn.
- Will, de venter på dig! - Ja, jeg kommer.
Lykke til med dit, Kit.
- Jeg troede, dit stykke var for Burbage. - Dette er et andet et.
Et du ikke har skrevet?
"Var dette ansigtet...
"der sendte tusind skibe...
"og brændte lliums tagløse tårne?"
Tak.
Jeg vil gerne give Dem noget fra Christopher Marlowes Faust.
- Hvor forfriskende. - "... lliums tagløse tårne?
"Søde Helene, udødeliggør mig med et kys.
"Var dette... "
Meget godt, hr. Wabash. Rapporter til ejeren af ejendommen.
Min skrædder vil være skuespiller.
Jeg har lidt gæId her og der.
Det lader til at være overalt.
- Så De Romeo? - Nej.
Jeg til mit arbejde, De til Deres.
Må jeg begynde, hr.?
- Deres navn? - Thomas Kent.
Jeg vel fremføre en tale af en forfatter, som befaler i enhver spillers hjerte.
"Hvilket lys er lys...
"hvis Silvia ikke kan skues?
"Hvilken glæde er glæde, hvis Silvia ikke er nær?
"Medmindre det ser ud til, at hun er nær.
"Og leve på perfektionens skygge.
"Medmindre jeg er hos Silvia om natten...
"har nattergalen ingen musik.
"Medmindre jeg skuer Silvia om dagen...
"er der ingen dag for mig at se på.
"Hun er min essens, jeg lader det være, hvis jeg ikke... "
- Tag hatten af! - Min hat?
Hvor har De lært det?
- Jeg... - Lad mig se Dem. Tag hatten af.
- Er De mester Shakespeare? - Vent her.
Vent der!
- Will, hvor er siderne? - Hvor er drengen?
Lykke til!
- FøIg efter den båd! - Som De vil, herre.
Jeg kender dit ansigt. Er du skuespiller?
- Ja. - Jeg tror, jeg har set dig i noget.
- Den med kongen. - Virkelig?
Christopher Marlowe sejlede engang med mig.
- Kender du det hus? - Sir Robert De Lesseps.
Hvor er hun? Vore gæster erpå vej!
Også Lord Wessex, for at forhandle en brud.
Min husbond ordner det i aften.
Trykt, forseglet og fejret.
I morgen tvinger han mig med på landet...
og der vil gå tre uger, før vi kommer tilbage fra vore ejendomme.
Gud velsigne dig, moder.
Varmt vand, amme.
Jeg søger mester Thomas Kent.
- Hvem, hr.? - Skuespilleren.
- Hvem spørger efter ham? - Will Shakespeare.
Poet, dramaforfatter på Rose.
Mester Kent...
er min nevø.
Jeg venter.
Må det gøre Dem meget vel.
"Romeo Montague...
"en Ung Mand fra Verona. "
Verona igen?
"Komedie om stridende familier...
"genforenede af opdagelsen af Romeo...
"som den selvsamme Capuletfætter...
"stjålet fra vuggen og opdraget til manddom af hans Montague-moder...
"som selv blev berøvet sit barn af piratkongen. "
Deres moder og fader...
Fra i morgen, ude på landet i tre uger!
Er mester Shakespeare ikke smuk?
- Han ser godt ud af en charlatan at være. - Åh, amme!
Han kunne give Thomas Kent...
det liv, Viola De Lesseps drømmer om.
Når Deres foræIdre kommer hjem, siger jeg det.
Det gør du ikke.
Fordi jeg elsker dig, og du elsker mig...
vil du snøre mine bryster og købe mig en drengeparyk.
Mester Plum. i hvilket ærinde?
Angående de fem shillings, Will.
Vi spiller til dansen.
Jeg søger mester Thomas Kent.
Musikere spiser ikke. Sir Roberts ordrer.
Hun er en skønhed, mylord...
hun kunne få en konge til at gifte sig uden at besidde noget.
Mine plantager i Virginia er ikke pantsatte for intet.
Jeg har et antikt navn, som vil bringe dig fordele...
når dit barnebarn er en Wessex.
- Er hun frugtbar? - Hun skal nok avle.
- Hvis ikke, så send hende tilbage. - Er hun lydig?
Som et muldyr.
Er du den rette mand til at ride hende...
er der rubiner i saddeltasken.
Jeg kan lide hende.
Ved alle stjerner i himmelen.
Hvem er hun?
Viola De Lesseps? Fortsæt med at drømme.
Mester Shakespeare.
Mylady Viola.
Mylord.
Jeg har talt med Deres fader.
Ja? Jeg taler med ham hver dag.
Gode herre.
Jeg hører, De er en poet.
En poet uden ord?
Poet?
Jeg var en poet indtil nu, men jeg har set skønhed, som får min poesi...
til at blive et med ravnene i Tower.
- Hvorledes har jeg fornærmet? - Ved at længes efter min ejendom.
Jeg udgyder ikke blod i her, men snart vil jeg skære din hals over.
Har De et navn?
Christopher Marlowe, til Deres tjeneste.
Romeo. Romeo.
En Ung Mand fra Verona.
En komedie af Will Shakespeare.
- Mylady! - Hvem der?
- Will Shakespeare. - Frøken!
Snart, amme.
- Åh, mester Shakespeare. - Ak, i lige måde.
Men hvorfor "ak"?
- En ussel skuespiller. - Ja "ak".
Jeg troede, De var min højest agtede poet...
og en forfatter af teater, der fængsler mit hjerte.
- Jeg er også ham. - Frøken!
Snart! Jeg kommer tilbage.
Ak, jeg er lykkens nar. Jeg vil blive straffet for dette.
Åh, mylady, min elskede!
Finder de Dem her, slår de Dem dig ihjel.
- De kan samle vagterne med et ord. - Ikke for alt i verden.
- Frøken! - Snart!
"Træk, hvis I er mænd!
"Gregorio, giv dem nu en rigtig haberdudas!
"I narre, skilles! Stik de sværd i skeden. I ved jo ikke, hvad I gør. "
Det begynder godt, så bliver det trist om en hvis Rosaline.
Hvor er komedien, Will? Hvor er hunden?
Synes du, det er morsomt?
Jeg var en piratkonge, nu er jeg amme. Det er morsomt.
Vi mangler seks mænd, og dem vi har, er overdrevne talere...
og stammere, som burde sendes tilbage til gyderne.
Min Romeo har skuffet mig. Katastrofe.
Fire skuespillere mangler, det er en katastrofe.
- Herre! - Hvem er De?
Jeg er Ethel, herre, piratens datter.
Det ville jeg godt tro!
Hør efter!
- Tak, mine herrer! - Det var så lidt.
- Hvem er det? - Ingen. Han er forfatteren.
Vi er ved at sende jer ud på en stor rejse.
Det er sædvane, at holde en lille tale den første dag.
Det gør ingen skade. Forfattere elsker det.
I vil vide, hvilke roller I får. Alt vil blive fastsat...
Jeg gør det.
Hør efter, afskum.
Skuespillere er lette at finde...
og jeg, Hugh Fennyman, har jeres testikler i mine hænder.
Hurra!
Admiralens Mænd er tilbage!
Ned!
Henslowe!
Hvem er det?
Stilhed, hund!
Jeg er Hieronimo.
Jeg er Tamburlaine.
Jeg er Faust.
Jeg er Barabas, jøden fra Malta.
Åh, ja, mester Will. Jeg er Henrik den sjette.
Hvad er stykket, og hvilken er min rolle?
- Et øjeblik, hr. - Hvem er De?
Jeg er pengene.
Så må De blive...
sålænge De forbliver i stilhed.
Hør efter. I vil se, hvorledes et geni skaber en legende.
- Tak, hr. - Vi har et desperat behov for en Mercutio.
En ung adelsmand fra Verona.
- Og stykkets titel? - Mercutio.
Er det?
Jeg spiller ham.
Hr. Pope. Hr. Phillips. Velkommen.
George Bryan. James Armitage.
Sam, min smukke!
- Er du klar til at forelske dig igen? - Javel, mester Shakespeare.
Din stemme. Er den blevet dybere?
Nej! Kun lidt forkølelse.
De har Deres skuespillere... undtagen Thomas Kent.
Jeg så hans Tamburlaine.
- Det var vidunderligt. - Ja, jeg så det.
SelvføIgelig, almægtigt skrivende.
Der er ingen som Marlowe.
Bedre held, dreng.
Jeg var med i et stykke.
De skar mit hoved af i Titus Andronicus.
Når jeg skriver, skal det være som Titus.
Du beundrer det.
Jeg kan lide, når de skærer hoveder af...
og datteren bliver mutileret med knive.
- Hvad hedder du? - John Webster.
Kom, misser.
Masser af blod.
Den eneste måde at skrive på.
Jeg må tilbage.
Der er han. Tjen mig i at gå til side.
Sært, om jeg ej skal få hans savn at vide.
Ja gid du ved dit tåImod kunne få et sanddru skrifte. Kone, lad os gå.
- Spær vejen for ham nu. - Hvad? Hvem?
- Romeo. - Den, der kom med dit brev.
- Hvad? - Godmorgen, fætter.
Er dagen end så ung?
- Ni slæt. - Den tid er lang, som sorg gør tung.
Hvad sorg gør Romeos timer lange?
At savne det, som kunne korte dem.
- Godt. - Forelsket?
- Ikke. - Forelsket?
- Ikke i hendes nåde, hvor jeg er forelsket. - Brug ikke det hele på en gang.
Javel, hr.
- Forstår De mig? - Nej, hr.
De snakker om en sæk, vi aldrig møder.
Hvad bliver der tilbage i hans pung, når han møder sin Julie?
- Julie? Du mener Ethel. - Guds tænder!
Skal jeg lide under den konstante strøm af afbrydelser?
Hvad vil han gøre i anden akt, når han møder sit livs kærlighed?
Beklager, hr. Jeg har ikke set anden akt.
SelvføIgelig har du ikke det. Jeg har ikke skrevet den.
Prøv igen.
Hvor er Mercutio?
Indelåst her. Jeg efterlader scenen i din varetægt.
Jeg har en sonet at skrive.
Sonet? Du mener skuespil!
"Til lady Viola De Lesseps...
"skrevet af Thomas Kent. "
"Skal jeg sammenligne Jer med en sommerdag?
"I er skønnere og mere mådeholden.
"Hårde vinde ryster majs yndige knopper... "
To timer i bøn!
Lady Viola er from, mylord.
Fromhed hører til søndage!
To timers bøn er ikke fromhed, det er selvoptagethed.
De må hellere komme tilbage i morgen, mylord.
De burde bede hende vise bedre opførsel...
overfor hendes seksdages herre!
Mylady Viola.
Lord Wessex. De har ventet.
Det er jeg opmærksom på.
Men det er skønhedens privilegium.
De smigrer, mylord.
Nej. Jeg har talt med dronningen.
Hendes Majestæts billigelse kræves, når en Wessex skal giftes...
og når den er givet, er hendes billigelse en befaling.
Ønsker De at gifte Dem?
Deres fader burde informere Dem bedre.
Han har købt mig til Dem.
Han kommer tilbage, for at overvære vort bryllup to uger fra lørdag.
De må gerne vise Deres glæde.
Men jeg elsker Dem ikke.
Hvor Deres tanker vandrer.
Deres fader havde en butik.
Deres børn går militærvejen. Jeg bliver rig igen.
Det er det eneste emne oppe til diskussion i dag.
De vil kunne lide Virginia.
- Virginia? - Åh, ja.
Min plantager er min formue. Tobaksgræs.
Jeg skal bruge 4.000 pund til et skib og til mine investeringer.
Jeg tror, tobak har en fremtid.
Vi bliver der ikke længe. Tre, fire år.
Men hvorfor mig?
Det var dine øjne.
Nej, dine læber.
Vil De udfordre Deres far og Deres dronning?
Dronningen har billiget det?
Hun vil inspicere Dem.
På Greenwich, kom om søndagen.
Vær ydmyg, beskeden, taknemmelig...
og kortfattet.
Jeg vil gøre min pligt, mylord.
"Mester Will, mit hjertes kæreste poet...
"Jeg beder Dem, forvis mig fra Deres hjerte.
"Jeg skalgiftes med lord Wessex.
"En datters pligt...
"og dronningens befaling. "
Herrer ovenpå, damer nedenunder.
Er De en dame, hr. Kent?
Beklager, hr.
Vi prøver igen.
Kunne du ikke lide talen?
Talen er exceptionel.
"Oho! Så var nok dronning Mab på spil! "
Fortræffeligt, en god længde.
Men så forsvinder han i en bibelsk længde.
Der. Du har denne duel.
En disput i ord og sværd, hvis lige jeg eller nogen anden aldrig har skrevet.
Han dør med en passion og poesi, du aldrig har hørt.
"Pest ramme begge Jeres huse! "
Han dør?
Hvor er mine sider?
Gav du hende mit brev?
Og dette er til Dem!
Åh, Thomas, hun har skåret båndene over.
Jeg er uden mandlig mod...
uforbederlig og ødelagt...
som en dukke i en æske.
- Er han forfatter? - Ro din båd!
Hun siger, jeg skal holde mig væk.
Hun skal giftes med lord Wessex! Hvad skal jeg gøre?
Elsker De hende, bør De gøre som hun ønsker.
- Knuse hendes og mit hjerte? - De kender kun Deres eget.
Hun elsker mig, Thomas!
- Siger hun det? - Nej.
Og dog gør hun, der hvor blækket er løbet ud med tårer.
Græd hun, da hun afleverede det?
- Ammen gav mig brevet. - Deres tante.
Ja, min tante.
Men måske græd hun lidt.
Sig mig, hvordan De elsker hende, Will.
Som sygdom og kur samtidigt.
Åh, ja.
Som sol og regn.
Som kulde og varme.
Er hun smuk?
Siden jeg kom hertil fra landet...
har jeg ikke set hende tæt på.
Sig mig, er hun... er hun smuk?
Hvis jeg kunne skrive med hendes øjnes skønhed...
var jeg født til at se ind i dem og kende mig selv.
Og hendes læber?
Hendes læber?
Morgenrosen ville forkrøbles på grenen, kunne den blot føle misundelse.
Og hendes stemme, som en lærkes sang?
Dybere, blødere. Ingen af dine kvidrende lærker.
Jeg forviser nattergale fra hendes have, inden de afbryder hendes sang.
- Synger hun også? - Hele tiden.
Uden tvivl. Og spiller lut. Hun er et naturtalent.
Og hendes barm.
Nævnte jeg hendes barm?
Hvad med hendes barm?
Åh, Thomas, et par æbler...
så runde og sjæIdne som guldæbler.
Mylady gør vist klogt i at holde Deres kærlighed på afstand.
Hvilken dame kunne leve op til det...
når hendes øjne og læber og stemme ikke må være smukkere end mine.
Desuden...
kan en rig og adeligt gift dame...
elske lykkeligt med en flodbredspoet?
Ja, ved Gud!
Kærlighed kender ikke til rang og flodbredder.
Den vil glimte mellem dronning og fattig vagabond i kongens klæder.
Deres kærlighed bør mindes af alle...
fornægtet kærlighed beskadiger den sjæI vi skylder Gud.
Sig til mylady, at Shakespeare venter på hende i haven.
Men hvad med lord Wessex?
For et kys ville jeg udfordre tusind Wessex'er.
Åh, Will.
Tak, mylady.
Lady?
Viola De Lesseps. Jeg har kendt hende, siden hun var så høj.
Hun kunne ikke narre et barn.
Sært nok er jeg selv lidt af en forfatter.
Det ville ikke tage Dem lang tid at læse det.
Jeg formoder, De kender alle boghandlere!
Kan man elske en nar?
Kan man elske en skuespiller?
Vent!
De er stadig jomfru. Måske misforstod De, som jeg misforstod Thomas Kent.
Er De forfatter til Shakespeares stykker?
Ja.
Så kys mig igen, for da misforstod jeg intet.
Jeg ved ikke, hvordan man klæder en mand af.
Det er også mærkeligt for mig.
Gå Deres vej.
Det havde jeg ikke troet.
Der findes noget bedre end et teaterstykke.
Det gør der.
Selv dine stykker.
Og det var kun mit første forsøg.
Du ville ikke forlade mig.
Jeg skal.
Se hvor blegt vinduet er.
Måneskin.
Nej. Morgenhanen vækkede mig.
Det var uglen. Kom til sengs.
Lad Henslowe vente.
Hr. Henslowe?
Lad ham være forbandet for sine sider.
Åh, nej.
Der er tid! Det er stadig mørkt.
- Det er dag. Hanen meddeler det. - Det var uglen.
Tro mig, elskede, det var uglen.
Ville du lade os skuespillere stå uden en scene i dag?
Mylady?
Huset er ved at vågne. Det er en ny dag.
Det er en ny verden.
Nej, pilgrim, du din hånd for hårdt forklager;
den øved ikkun dydig andagt nys.
Thi helgenhånd mod pilgrims håndtryk tager,
og hånd mod hånd er valfartsmandens kys.
Har helgen ikke læber, pilgrim med?
Jo, pilgrim.
Læber til i tro at bede.
Lad læber handle da i hænders sted.
De beder.
Bønhør dem, helgen, tvivlens sky du sprede!
Skønt bøn er hørt, en helgen ej sig rører.
Din tur.
Lede hankatte!
Ej heller...
når jeg bønnens frugt hjemfører.
Det var din synd, din mund fra min tog bort.
Og om da synden ved min mund sig fæster?
Min synd? O søde klage! Giv mig fort min synd igen!
Ja, ja! Ikke helt rigtigt.
Det er mere... Lad mig.
Og om da synden ved min mund sig fæster?
Min synd? O søde klage! Giv mig fort min synd igen!
- I kan Jeres lektie, mester. - Nå, Will!
Godt De var her.
- Jeg kan skrive resten af dit stykke... - Ja!
Fortsæt. Nu ammen. Hvor er Ralph?
Hør, frøken, Jeres mor vil tale med Jer.
- Hvem er den dames mor? - Ok, unge herre,
det er såmænd da fruen her i huset, en rigtig god...
og klog og dydig dame.
Jeg ammed datteren, I talte med.
Jeg siger Jer, at den som fanger hende...
får søIv!
En Capulet?
Så var det sandt! Så har min fjende nu mit liv i pant.
Kom nu! Vi har, hvad vi kan nøjes med.
Det frygter jeg vi har - til min fortræd.
Amme, kom hid! Hvem er den herre der?
Den gamle her Tiberios søn og arving.
Lad det blive nat.
- Og så den næste, han der ikke dansed? - Det ved jeg ikke.
Spørg ad.
Hvis han er gift, for vist jeg ved, da bliver min brudeseng i graven red.
Nej, gå ikke.
Jeg skal.
- Ene søn af Jeres store fjende. - Frygteligt.
Ganske... frygteligt!
"Men tys! Hvad stråler gennem vinduet hist?
"O det er østen selv,
"og Julie er solen.
"Rind op, min sol, og dræb den nidske Måne,
"som alt er mat og bleg af nag,
"fordi du overstråler hende, hvem du tjener. "
- Åh, Will. - Noget af det er godt nok.
"Det er min dronning. Hende har jeg kåret!
"O gid hun vidste det!
"Da skæmmede hendes ansigts glans de stjerner...
"som dagslys lampen. "
Men fra luften væIded så klart et skær...
af hendes øjnes kilder,
at fuglene ved nat slog morgentriller.
Se, hvor hun støtter kinden i sin hånd.
O var jeg nu en handske på din hånd...
og rørte ved din kind.
Ak ja.
"O Romeo, Romeo.
"Hvorfor er du Romeo?
"Fornægt din fader og forsag dit navn. "
Vil du ej det, da sværg blot, du er min,
og jeg er ikke mer en Capulet.
Mon jeg skal høre mer? Mon tale nu?
"Hvem står i mørkeskjul og bliver vidne...
"til hvad mit hjerte gemmer?
"Jeg kan ikke ved hjæIp afnavnet sige, hvem jeg er. "
Jeg hader selv mit navn, du søde helgen, fordi det er din fjende.
Havde jeg det opskrevet her, jeg sønderrev det ord!
"Vor mur er høj og svær at klatre over,
"og stedet er jo død for en som dig,
"hvis en af mine frænder skulle se dig.
"Men hvis de ser dig, vil de myrde dig. "
Ak dine øjne rummer større fare end tyve sværd af deres.
Smil blot du, så er jeg skudfast mod de andres vrede.
Lad dem for alting ikke se dig her.
Jeg skjuler mig for dem i nattens kåbe.
Og har du mig ej kær, så lad dem se mig.
"God nat,
"så sød en fred og ro, som jeg mig vandt,
"nu i dit hjerte bo.
"Forlader du mig nu så længselsfuld?"
Det er min linje.
Det er også min.
Forlader du mig nu så længselsfuld?
Hvad mere kan du længes efter nu?
Løftet, det dyrebare! Dit for mit.
"Min gavmildhed er grænseløs som havet,
"min elskov dyb som det.
"Jo mer jeg giver,
"des mer jeg har,
"det ene som det andet er uden måI."
Frøken?
Hør støj! Far vel da nu.
- "Nu kommer jeg. " - Ja, straks! Vær tro, min kære Montague.
"Vent blot et øjeblik, så kommer jeg. "
Vent blot et øjeblik, så kommer jeg.
O skønne, salige nat!
"Men er det nat,
"da er måske det hele kun en drøm.
"Smigrende sød...
"som kun en drøm kan tænkes. "
Så lad mig fare, ene med min sorg.
Nu tusinde godnat.
Nu sluktes tusind lys med dig, min skat.
Jeg kan ikke røre mig i den kjole. Den får mig til at se ud som en gris.
Jeg har ingen hals i den grisekjole.
- Hvordan er det? - Ganske godt.
Jeg ved det, Ned.
Det er godt.
Titlen er ikke god nok.
Romeo og Julie. Kun et forslag.
Tak, Ned.
- Du er en gentleman. - Og du er et lokum fra Warwickshire.
- Hvad tid i morgen må budet komme? - Klokken ni.
Det skal hun. Der er tyve år til da.
Jeg har glemt, hvorfor det var jeg kaldte.
- Du mener ingen hunde overhovedet? - Stille.
Munken gifter dem hemmeligt...
så kommer Ned op at slås med en af Capulet'erne.
Romeo prøver at stoppe dem og kommer i vejen for Ned. Altså Mercutio.
Tybalt slår Mercutio ihjel, og Romeo slår Tybalt ihjel.
Så forviser prinsen ham fra Verona.
Så går han sikkert på grund med skibet...
på piratkongens ø.
For Guds skyld, hold op med at skvadre og forsvind!
Forsvind!
Om forladelse.
Jeg beder dig.
...og rykker til sig i en silketråd,
så kærlig-skinsyg over fuglens frihed.
- O gid jeg var din fugl. - Gid du var. Måske jeg kæled dig til døde.
God nat. God nat.
Så sød er afskeds-sorgen, at jeg helst bød godnat, til det er morgen.
Søndag.
Det er søndag.
Jeg fandt på noget, mens jeg sov.
Munken som giftede dem, vil afgøre deres skæbne.
- Men det vil ende godt for kærligheden. - I himmelen måske.
Det er ikke en komedie, jeg skriver nu.
En bred flod deler mine elskende.
Familie, pligt, skæbne.
Lige så uforanderligt som naturen.
Dette er ikke livet.
Det er en stjålen sæson.
- Vær tåImodig, mylord. - TåImodig?
- Skal Hendes Majestæt være tåImodig? - Mylord, jeg går...
Søndag. Greenwich!
Hør nu efter, amme.
Dronningen... Gloriana Regina...
Guds udvalgte vassal, den strålende som lader sit lys skinne på os...
er på Greenwich. Forberedt på, under aftenfestiviteterne...
at tillade sin yndefulde gunst til ære for mit valg i livet.
Og er vi forsenede, tilgiver den gamle drage os ikke!
"Begiv dig til nådigfruens kammer og sig hende, hun godt kan male en tomme tykt. "
Det kan du ikke! Ikke engang for dronningen!
Hvad skal jeg gøre? Gifte mig med dig?
For at blive en fattig skuespillers hustru.
Kan jeg kun ønske det for lady Viola i mine drømme?
Det ville jeg, hvis det var mig tilladt i dagslys.
Du tillader dig det ellers om natten.
- Hvis det er alt, tager jeg til Greenwich. - Jeg tager med dig.
- Nej. Wessex slår dig ihjel. - Jeg kan slås.
Som på scenen.
Som Thomas Kent tilhører mit hjerte dig...
men som Viola, deler floden os...
og jeg skal ægte Wessex om en uge fra på lørdag.
Ved hjæIp af dronningens befaling skal jeg få hende ned!
God morgen, mylord.
Mylady. Tidevandet venter ikke, men jeg sværger på, det ville vente på Dem.
Her kommer vi endelig, mylord!
Tager De Deres vaskekone med?
Hendes anstandsdame, en kusine fra landet.
Du milde, sikke en flot ung mand...
præcis som hun sagde.
De kan kalde mig frk. Wilhelmina.
Måske ved en heldigere lejlighed.
Åh, mylord, De ville da ikke ryste mig af.
Hun har aldrig haft så meget brug for mig. Jeg sværger på Deres hoser.
- Nu? - Nu.
Dronningen spørger efter Dem. Svar godt.
- Er der en mand? - En mand, mylord?
Der var en mand, en poet. Teaterpoet, tror jeg.
- Kommer han på besøg? - En teaterpoet?
En uforskammet billig slyngel! Marlowe, sagde han. Christopher Marlowe.
- Har han været i huset? - Marlowe?
Åh, ja. Det er ham.
Yndig vest. En skam med poesien.
Den hund!
Deres Majestæt.
Stå ret, pige.
Jeg har set dig.
Du kommer til alle skuespillene i Whitehall, i Richmond.
Deres Majestæt.
Hvad elsker du så meget?
- Deres Majestæt... - Tal dog, pige!
Jeg ved, hvem jeg er.
Elsker du historier om konger og dronninger?
Om våbeneventyr?
Eller er det idealiseret kærlighed?
Jeg elsker teater.
Når et kompagni spiller for mig...
De spiller ikke for dig, de spiller for mig. Og?
Og mest af alt elsker jeg poesi.
Mere end lord Wessex?
Når De ikke kan finde Deres hustru...
kan De lede efter hende i teatret.
Skuespil lærer os intet om kærlighed.
De gør det smukt, de gør det komisk, eller de gør det vulgært.
De kan ikke gøre det sandt.
Men det kan de.
Deres Majestæt, jeg mener, de gør det ikke, de har ikke...
men jeg tror, der er én der kan.
Lady Viola er ung udi verden.
Deres Majestæt er vis deri.
Natur og sandhed er fjender af teatret. Jeg vil vædde min formue.
Jeg troede, du var her, fordi du ikke havde nogen.
- Der er vist ingen, som tager imod det. - Halvtreds pund.
Halvtreds pund?
En meget vigtig sum for er vigtigt spørgsmåI.
Kan et skuespil vise os kærlighedens sande natur?
Jeg er vidne til væddemålet...
og vil dømme det, når den tid kommer.
Jeg har endnu ikke set noget, der skal afgøres.
Er der ikke mere fyrværkeri?
Det ville være beroligende efter ophidselsen over lady Violas audiens.
Så tag hende da, men De er en utrolig idiot.
Hun er blevet berørt, siden jeg så hende sidst, og ikke af dig.
Kun en kvinde kan vide det.
Marlowe.
Burbage?
Hvem der?
De skal spille Dr. Faust i eftermiddag.
Træt ikke Dem selv med fornøjelser.
- Hvad vil du, Kit? - Jeg er færdig med Massakren i Paris.
- Hvad? Har du sidste akt? - Hvis du har pengene.
- I morgen. - Så får du siderne i morgen.
Hold dog op, frøken!
Tyve pund ved afleveringen.
Hvad betyder dog penge for mænd som os?
Desuden har jeg en komedie af Shakespeare, hvis jeg behøver et stykke.
Romeo.
- Gav det til Henslowe. - Aldrig!
Jeg skal til Deptford. Farvel, frk. Rosaline.
Jeg gav Shakespeare to guldmønter for Romeo.
Ja, men Ned Alleyn og Admiralens Mænd har fået det til Rose.
Forræderi!
Forræder og tyv!
Åh, nej.
Ved mit hoved, der kommer Capuletterne.
Ved min hæI, mig er det lige meget.
Holdjer tilmig, forjeg vil tale til dem.
God aften, herrer! Et ord med en af jer.
Vil du gøre det sådan?
Positioner.
- Ved mit hoved, der kommer Capuletterne. - Ved min hæI, mig er det lige meget.
Hold jer til mig, for jeg vil tale til dem.
God aften, herrer. Et ord med en af jer.
Kun ét ord med én af os?
Knyt det sammen med noget; lad det være et ord og et slag.
Hvor er den tyv af en skriver, som ikke kan holde sin pen i sit blækhus?
Hvad er det for noget sludder?
Træk sværdet, hvis du er en mand!
Vidunderligt! Vidunderligt!
Og en hund.
Vær forsigtige!
Ikke med min ejendom!
- Will! Hvad... - Forfatteropgør.
Ganske normalt.
Bliv her.
Du er såret.
I nat drømte jeg om et skibsvrag.
- Du strandede på et fjernt lands kyst. - Åh, ikke endnu.
Ikke endnu.
Det skal vi bruge til balkonscenen.
Min investering! Lambert!
Hævn!
En berømt sejr!
Bægre og ben spredes, på husets regning!
Hvilken lykkelig stund.
- Dette er en kro. - Det er også en kro.
- Jeg husker dig. Poeten! - Ja, William Erobreren.
En ad gangen.
Han er smuk. FortæI din historie, mens jeg kilder din fantasi.
- Det er et bordel. - Ja, Thomas, men et godt et.
Kom. Der er intet ondt i en drink.
Velkommen til mit bedste hus. SkåI for Admiralens Mænd.
Jeg kunne godt... lide det.
Mester Kent...
De har ikke dyppet den endnu.
"Den"?
Fordi De elsker teatret, hr. Fennyman, skal De have en rolle i mit stykke.
Jeg skriver om en apoteker, en lille men vital rolle.
Du godeste. Tak.
Hvad handler stykket da om?
Der er den her amme...
Stilhed!
Mester Shakespeare...
har bedt mig spille apotekerens rolle.
Apotekeren?
Hvad er det for en historie? Hvor er skibsvraget?
Hvordan ender komedien?
- Ved Gud, bare jeg vidste det. - Ved Gud, hvis ikke du gør, hvem gør så?
Giv os pirater, klovner og en lykkelig slutning...
eller vi sender dig tilbage til Stratford og til din kone.
Will! Hr. Henslowe! Mine herrer!
En sort dag for os alle! Der er nyheder fra en kro i Deptford.
Marlowe er død.
Dolket.
Dolket til døde på en kro i Deptford.
Hvad har jeg gjort?
Han var den største mand blandt os.
Et stort lys er slukket.
Tilgiv mig.
Må Gud tilgive mig.
...vor Herre Jesus Kristus.
"En morgen i Maj
"Fra min smalle seng fjerner jeg mig
"Ved dagens gry
"Mødes jeg med en charmerende jomfru... "
De ser trist ud, mylady. FøIg med på en ridetur.
- Det er ikke min ridedag. - Du milde, jeg troede, det var en hest.
Jeg går i kirke.
SelvføIgelig. Jeg forstår. Det kunne forventes.
Ja, det kunne forventes på... en søndag.
Og på en sorgens dag.
Jeg har kun mødt ham en gang hos Dem.
Sorgen?
Hvem er død, mylord?
Kære Gud, jeg troede ikke, jeg skulle fortælle Dem det.
Et stort tab for teatret og dansen.
Mylady.
- Er han død? - Dræbt i går aftes på en kro.
Så kom. Vi beder for hans sjæI.
Skån mig, kære ånd.
For Kristi skyld, skån mig. Skån mig!
Åh, min elskede.
Jeg troede, du var død.
Det er værre.
Jeg har dræbt en mand.
Marlowes træk var i min Titus Andronicus...
og i min Henrik VI var et hus bygget på hans fundamenter.
Du har aldrig talt så godt om ham.
Han har ikke været død før.
Jeg ville bytte alle mine stykker for dem, han endnu ikke har skrevet.
Du lyver.
Du lyver her, som du løj i min seng.
Min kærlighed er ingen løgn.
Ja, jeg har en hustru...
og jeg kan ikke gifte mig med sir Robert De Lesseps datter.
Det behøves der ingen hustru fra Stratford for at fortælle dig...
og dog lod du mig komme til din seng.
Uerfaren kærlighed.
Jeg elskede forfatteren og opgav stykket for en sonet.
Jeg var den mest bedragede.
Ja, du blev bedraget...
for jeg vidste ikke, hvor meget jeg elskede dig.
Jeg elsker dig, Will...
mere end poesi.
Åh, min elskede.
- Du løb bort fra mig før. - Jeg troede, du var død, jeg var ligeglad...
med teaterstykkerne, der aldrig ville komme...
kun at jeg ikke skulle se dit ansigt igen.
Jeg så dit endeligt, og det vil komme.
- Du kan ikke ægte Wessex. - Hvis ikke dig, hvorfor så ikke Wessex?
Hvis ikke Wessex, vil dronningen vide hvorfor...
- og der vil ikke være mere Shakespeare. - Nej.
Men jeg går til Wessex som enke af disse løfter...
lige så højtidelige som de er verdslige.
For at have dræbt Julies slægtning, Tybalt...
han der dræbte Romeos ven Mercutio...
bliver Romeo forvist.
- Men munken som viede dem... - Er det mig?
Dig, Edward. Munken som viede dem giver Julie en medicinsk drik.
Det er en hemmelig drik. Den får hende til at se død ud.
Hun bliver lagt i en Capulet-grav.
Hun vågner op til liv og kærlighed, når Romeo kommer tilbage.
Jeg har ikke sagt alt.
Ved ond skæbne, går beskeden der skulle fortælle Romeo om munkens plan tabt.
Han hører kun, at Julie er død.
Derfor går han til apotekeren...
Det er mig.
...og køber en dødelig gift.
Han går ind i graven for at tage afsked med Julie, som ligger der kold som døden.
Han drikker giften.
Han dør ved hendes side...
og hun vågner og ser ham død.
Så Julie tager hans dolk...
og dræber sig selv.
Det får dem nok til at klaske sig på lårene af grin.
Sørgeligt... og vidunderligt.
Jeg har en blå fløjlshat der går an.
Jeg har lige set sådan én på en apoteker.
Lige sådan.
Ja...
den er nyttig.
Der mangler en scene.
Mellem bryllup og død?
Stykket...
klart til dig.
Jeg fik skriveren i Bridewell til det.
Han har en pæn skrift.
Der er en ny scene.
- Vil du læse den for mig? - "Går du snart? Og der er langt til dag.
"Det var jo nattergalen, ikke lærken,
"som brød dit ængstelige øres fred.
"Hver nat så synger den i det granattræ.
"Tro du mig, kære, det var nattergalen.
"Nej, det var lærken, morgenens bebuder,
"og ingen nattergal.
"Se, ven, mod øst,
"hvor grimt de skilte skyer får lyse kanter.
"Udbrændt er nattens lys,
"og dagen løfter sig så frisk på tå...
"på bjergets tågetop.
"Jeg går - og lever, eller blir og dør.
"Hint lys er ikke dagslys, ved jeg vist;
"det er et luftsyn, Solen suger frem,
"at du i nat kan få en fakkelbærer...
"som lyser på din vej til Mantua.
"Så bliv;
"de behøver ikke at gå.
"Lad dem kun gribe,
"lad dem dræbe mig;
"Jeg skal ej klage, når du vil det så.
"Det er en lyst at blive,
"sorg at gå.
"Kom, død, velkommen.
"Julie vil det så. "
Jeg tror, du vil nå langt i livet.
Jeg håber, vi kan arbejde sammen igen.
"Jeg har så ram en gift, men Mantuas lov...
"er død for hver som byder den tilfals. "
Så ham. Så mig.
"Kom det...
"i hvilken væske I har lyst og... "
Hvad er der? Hvad er der?
"Hvor søIvsøde er elskendes tunger ved nattetide. "
- Som sød musik... - Shakespeare!
Indbildske nybegynder!
Jeg skal vise dig, hvor din plads er. i helvede!
- Du er på mit territorium nu! - Ved Gud, jeg skal bekæmpe jer alle!
Jeg er mere end tilstrækkelig!
Til side!
Fraværende venner.
Det er Kit Marlowes morder!
Will?
Jeg glædede mig over hans død. Jeg troede, det var din! Det er alt!
Det er sandt.
Det var et kroslagsmåI.
Marlowe angreb og fik sin egen kniv i øjet.
Et skænderi om regningen.
Regningen? Åh, forfængelighed!
Nej, regningen!
Åh, Gud.
- Jeg er fri fra det. - Hvor er hun?
Luk det.
Rose beskytter røvhullet, der skider på mit navn!
Ødelæg det sten for sten.
Jeg vil have det jævnet med jorden!
Hvad er dette, hr. Tilney?
Oprør og uanstændighed.
Ceremonimester, hun er herovre.
- Hvor, dreng? - Der.
Jeg så hendes bryster.
En kvinde på scenen!
En kvinde! Dette teater er lukket!
Hvorfor, hr.?
For vulgaritet og skamløshed!
Og for at udstille en kvinde på en offentlig scene!
Ikke ham, hende!
Det er hende, jeg mente.
- Han er en kvinde. - Dette teater er lukket.
Forkyndelse vil blive opsat!
Jeg sværger, jeg ikke vidste noget, Ned.
- Ingen vidste det. - Han gjorde.
Jeg så ham kysse hendes bryster.
Det er forbi.
Beklager, hr. Henslowe.
Jeg ville være skuespiller.
Beklager, Will.
Du var...
vidunderlig.
Tak.
"Kom det i hvilken væske I har lyst og... "
Er alt i orden?
Jeg ville have været god.
- Jeg ville have været fantastisk. - Også jeg.
Det ville vi begge.
Dræb ham, Lambert.
Det kan vente.
Ceremonimesteren foragter os som offentlig plage og pompøse talere.
Men min fader, James Burbage...
fik den første licens til at danne et kompagni af Hendes Majestæt...
og fra poeter uddrog han tidens litteratur.
Vi skal vise dem, hvilken slags mænd vi er.
Will Shakespeare har et stykke.
Jeg har et teater. Curtain er dit.
Med tilladelse af hr. Burbage Produktion af H. Fennyman
af hr. Henslowes Præsentation af Admiralens Mænds optræden
i den fortræffelige og Sørgelige Tragedie om ROMEO og JULIE
Med hr. Fennyman som Apotekeren Klokken Tre om Eftermiddagen.
Vi behøver en Romeo.
Mit skib er fortøjret ved Bankside og på vej til Virginia med eftermiddagens tidevand.
Græd ikke.
De får en koloni.
Og De, mylord, tjener 5.000 pund...
med disse dokumenter.
Vil De venligst give mig cirka 50 guldstykker...
så jeg kan afslutte mine regninger i havnen?
Bruden!
Godmorgen, mylord.
Jeg ser, De er klar... til at handle, så lad os gå i kirke.
Af sted.
Den fortræffelige og Sørgelige Tragedie om ROMEO og JULIE
Åh, mylord!
- Vær god ved hende, mylord. - Det vil jeg.
Gud velsigne Dem!
Tak. Slip. God amme.
Tidevandet venter ikke!
Farvel! I er velkommne i Virginia!
Er det godt nok?
Usæde bliver gjort til skue! Last bliver gjort til skue!
Forfængelighed og stolthed bliver også til skue!
Det er selve skuets mening!
To ætter...
- Vi er fortabte. - Nej, det skal nok gå.
- Hvordan? - Jeg ved det ikke. Det er et mysterium.
Vi føres til...
Veronas skønne by,
hvor to jævnbyrdige...
og stolte ætter...
opildner gammelt had til tvedragt ny...
og borgerblodet borgerhænder pletter.
Mens uheldsstjerner råder,
frem der går af disse fjenders skæbnesvangre lænder...
to elskende til våndefulde kår,
hvis død omsider arvefejden ender.
Og hvis dertil I lytte vil med gunst,
dets brøst skal bødes med vor bedste kunst.
- Vidunderligt. - Var det?
Godt?
Ved du hvad, Gregorio, vi lader os ikke trække ved næsen.
Så skulle du alligevel have en ring i næsen.
Hvis en mand hidser os op, så trækker enhver af os.
- Mester Shakespeare. - Må lykken være med dig, Sam.
Det er ikke min skyld. Jeg kunne gøre det i går.
Lav en tale til mig. En linie.
"Så sød er afskeds-sorgen. "
- Endnu et lille problem. - Hvad gør vi nu?
- Forestillingen må... du ved. - Fortsætte!
Julie kommer ind om tyve sider. Det skal nok gå.
- Hvordan? - Aner det ikke. Det er et mysterium.
- Lad dem begynde. - Jeg vil rynke pande af dem i forbigående.
- Så kan de tage det, som de har lyst til. - Nej, som de har mod til.
Jeg vil bide tommel af dem, hvis de tåler det.
Bidder I tommel af os, herre?
Jeg bidder bare tommel, herre.
Bidder I tommel af os, herre.
Kan vi tale sammen?
- Vi har ingen Julie. - Ingen Julie?
- Det skal nok gå, frue.
Hvad skete der med Sam?
- Hvem er De? - Thomas Kent.
Kender De det?
Hvert ord.
Ej for at skue sligt gårjeg til dans,
men for at glædes ved min egen glans.
Amme!
Hvor er min datter? Kald på hende, amme.
Ih, ved min jomfrudom som tolvårs pige,
jeg har jo kaldt.
Hvem kalder på mig?
Mariehøne!
Ih, Gud forbyde! Hvor er pigen?
Mit, lam!
Mariehøne!
Julie!
Hvem kalder på mig?
- Vi bliver alle smidt i fængsel. - Vi ses i fængslet.
Jeres mor... Jeres mor.
Her er jeg, mor, hvad skal jeg sige?
Nu skal du høre.
Amme, du kan gå, mens vi plejer råd.
Nej, kom igen, jeg har betænkt mig; du skal være med.
Du ved, min datter har en vakker alder.
- Ok! Hendes alder ved jeg på en prik. - Knap fjorten år.
Ja det må gæIde fjorten gode tænder - skønt jeg desværre...
kun har fire gode...
Sig mig, Julie,
hvad vil du synes om at være frue?
Den ære drømmer jeg da ikke om.
Holdt, Tybalt! Åh, Mercutio!
Jeg er såret.
Fat mod, mand; dit sår kan ikke være stort.
Spørg efter mig i morgen,
så skal I finde en verdens forsager.
"Jeg har så ram en gift,
"men Mantuas lov er død for hver som byder den tilfals. "
Så ham. Så mig.
Løb, Romeo, løb af sted!
Nu kommer borgerne. Tybalt er dræbt. Tab ikke hovedet!
Fyrsten dømmer dig til døden, hvis du fanges. Skynd dig nu!
Ak, jeg er lykkens nar!
Hvi tøver du?
Hvad vej løb han, som slog Mercutio død?
Den morder, Tybalt, hvilken vej løb han?
- Den Tybalt ligger der. - Op med dig, mand. FøIg med mig...
i fyrstens navn; nu, gør dig flid.
Hvor er de udådsmænd, som yppede strid?
"Ak, jeg er lykkens nar. "
Er De gift?
"Er De gift, for vist jeg ved, da bliver min brudeseng i graven red. "
Alt borte?
Du min ven,
min kærlighed!
Lad mig få bud hver dag en time har,
thi hvert minut det rummer mange dage.
Ak, sådan regnet, vil jeg æIdes meget,
før jeg skal se min Romeo næste gang.
Far vel.
Tror du, vi mødes nogensinde mere?
Ja visselig; og hvilken fryd at tale om denne sorg...
engang i tidens fylde.
Du er så bleg, hvis jeg kan tro mit øje.
Og du da, kære!
Sorgen suger brat i tørstigt drag vort blod.
Lev vel, min skat.
Tag denne flaske, når du er i seng,
og drik det urteafkog, der er i den.
Og intet åndedrag og ingen varme røber, at du lever;
Så skal du i den visne dødeham...
henligge to og fyrretyve timer...
og derpå vågne som af dejlig søvn.
Hej, apoteker!
Kom her, min ven. Jeg ser, at du er fattig.
Se her er fire gange ti dukater;
- Giv mig en dosis gift... - Jeg har så ram en gift,
men Mantuas lov er død for hver som byder den tilfals.
- Er du så... - Min armod, ej min vilje siger ja.
Din armod køber jeg, ej din vilje.
Se, øjne,
favn i arme for sidste gang.
Og læber,
åndens døre,
besegl for evig med et ærligt kys...
min handel...
med den store køber, døden.
Så, bitre fører, kom,
du beske fælle.
Nu, nu fortabte skipper,
løb nu brat dit bøIgetrætte skib i kvag mod klippen.
For dig, min brud!
Ærlige apoteker,
snel var din gift.
Så dør jeg...
i et kys.
Hvor er min husbond?
Helt vel jeg husker, hvor jeg skulle være. Hvor er Romeo så?
Død!
Hvad er dette?
Hvad knuger du i hånden, ven? Et bæger.
Gift...
har da endt hans liv før tiden.
Velkomne dolk,
her er din balg.
Rust der...
og lad mig dø.
En skummel fred med morgnen bryder frem;
selv solen synes klædt i sorg at vandre.
Lad os til fortsat drøftelse gå hjem.
For nogle er der nåde,
straf for andre.
Men aldrig lød der sagn om større kvide,
end Romeo...
og Julie måtte lide.
- Gud bevare Dronningen! - Jeg arresterer Dem, i Dronningens navn!
Arresterer hvem, hr. Tilney?
Alle!
Admiralens Mænd, Chamberlains Mænd...
og alle jer uromagere, som foragter...
autoriteten givet mig af Hendes Majestæt!
Foragt? De lukkede Rose. Jeg har ikke åbnet den.
Den kvinde er en kvinde!
Hvad?
En kvinde? Du mener den ged?
I skal alle i fængsel! I Hendes Majestæts Dronning Elizabeths navn!
Hr. Tilney!
Vær forsigtig med mit navn. De slider på det.
Englands dronning overværer ikke...
forevisninger af offentlig utugt.
Så der er noget galt.
Kom her, mester Kent. Lad mig se på Dem.
Ja, illusionen er bemærkelsesværdig.
Og Deres vildfarelse er let tilgivelig, hr. Tilney.
Men jeg kender noget til kvinder i en mands stilling.
Ja, det ved Gud jeg gør.
Det er nok, mester Kent.
Hvis bare lord Wessex var her.
Det er han, Deres Højhed.
Deres Majestæt.
Jeg erindrer et væddemåI...
om hvorvidt skuespil kunne vise kærlighedens sande natur.
Jeg tror, De har tabt det i dag.
Du er en ivrig dreng. Kunne du lide stykket?
Jeg kunne lide, da hun dolkede sig selv.
Mester Shakespeare.
Næste gang De kommer til Greenwich, så kom som Dem selv...
og vi kan tale noget mere.
Deres Majestæt.
Men, lord Wessex.
Allerede mistet Deres hustru?
Jo, jeg mangler en brud...
og mit skib sejler mod den nye verden med eftermiddagens tidevand.
Hvordan skal det ende?
Som historier skal, når kærlighed fornægtes...
med tårer og en rejse.
Dem Gud har forenet i ægteskab...
kan selv jeg ikke skille ad.
Mester Kent.
Som jeg forudså, har lord Wessex mistet sin hustru i teatret.
Sig farvel til hende og send hende ud.
Det er tid til at gøre op.
- Hvor meget var væddemålet på? - Halvtreds shilling.
Pund.
Giv dem til mester Kent. Han vil føIge dem retmæssigt hjem.
Sig til mester Shakespeare, det skal være mere muntert...
til helligtrekongersaften.
For sent. For sent.
Mylady Wessex.
Ikke længere lejet skuespiller.
Halvtreds pund, Will...
til den sande kærligheds poet.
Jeg er færdig med teatret.
Teatret er for drømmere.
Se hvad drømmen har bragt os.
Det gjorde vi selv.
Og resten af mit liv ville jeg ikke have haft det på anden måde.
Jeg har såret dig, og det er jeg ked af.
Hvis min smerte skal holde dig fra at skrive...
da skal jeg værre endnu tristere.
Dronningen vil have en komedie, Will...
til helligtrekongersaften.
En komedie.
Hvad skal min helt være?
Den mest ulykkelige i hele kongeriget, syg af kærlighed?
Det er en begyndelse.
Lad ham være en hertug, og din heltinde...
Solgt til ægteskab og på vej til Amerika.
Altså, til havs.
En rejse til en ny verden.
En storm. Alle dør.
Hun strander... på en...
vid og tom strand.
Hun bliver bragt til hertug...
Orsino.
Godt navn.
Men frygtende for sin dyd, kommer hun til ham klædt som dreng.
Og er derfor ikke i stand til at erklære sin kærlighed.
Men alt ender vel.
Hvordan?
Det ved jeg ikke.
Det er et mysterium.
For mig vil du aldrig æIdes...
eller falme...
eller dø.
Heller ikke du.
Farvel, min elskede.
Tusinde gange farvel.
Skriv godt.
Helligtrekongersaften
Min historie begynder til havs...
en farefuld rejse til et ukendt land.
Et skibbrud.
De vilde vande brøler og løfter sig.
Det modige fartøj slås i stykker...
og alle de hjæIpeløse sjæle i hende...
drukner.
Alle undtagen én:
en dame...
hvis sjæI er større end havet...
og hvis ånd er stærkere end havets favntag.
Hun led ikke druknedøden...
men begyndte et nyt liv på en fremmed kyst.
Det bliver en kærlighedshistorie...
for hun vil altid være min heltinde.
Hendes navn skal være Viola.
Scene 1. Kysten Viola:
Subtitles by SOFTITLER